Että jotkut ihmiset syntyvät orjiksi? Ei voi olla totta.
Kyllä on. Isäni sanoi niin.
Yksi erittäin läheinen ihminen, Pelegius, opettaa ihmisten olevan vapaita.
Tasa-arvoisia.
Jokaisella on oikeus päättää kohtalostaan.
Kuinka hän opettaa?
Palladius on tapettu. Vuosi sitten.
Germanius sanoi hänen opetuksena johtavan kadotukseen.
Hän joutui pois seurakunnasta ja hänet tapettiin.
Ei ole olemassa Roomaa, josta sinä puhut.
Paitsi unelmissasi.
- Onko muita reittejä? - Ei. Meidän on mentävä jään yli.
Käskekää ihmisten tulla ulos vaunuista ja levittäytyä.
- Ritarit. - Olen kyllästynyt pakenemaan.
Saksit ovat niin lähellä takana, että persettäni kuumottaa.
Minulla ei ole ollut tapana katsella taakseni.
- Laitan mielelläni lopun tälle hässäkälle. - Saamme vihdoinkin nähdä heidät.
Tässä ja nyt.
Jols.
Ottakaa te kaksi hevoset.
Ganis, sinä johdat saattuetta. Saksien pääjoukot ovat sisämaassa, jos kuljette rantaviivaa pitkin -
- muurin eteläpuolelle, pääsette turvaan. - Teitä on seitsemän kahtasataa vastaan?
Kahdeksan. Yksi jousi tulee vielä tarpeeseen.
- Jäisin mieluummin taistelemaan. - Saatte vielä tilaisuuden.
- Tämä mies on nyt komentajanne. Tottelette hänen käskyjään, onko selvä? - Kyllä, herra.
Menkää.
- Pystyn taistelemaan. - Ei. Sinun täytyy todistaa kaikki näkemäsi.
Sinun täytyy palata Roomaan.
Odottakaa käskyäni.
Näytät pelokkaalta.
Tuolla on paljon yksinäisiä miehiä.
Älä ole huolissasi, en anna heidän raiskata sinua.
Jousimies.
- Olemme kantaman ulkopuolella. - Huomaan!
He taitavat odottaa kutsua.
He ovat kantaman ulkopuolella.
Tähdätkää laitamiehiin, pakotetaan heidät sumppuun.
Levittäytykää!
Tapan teidät kohta itse.
Jää ei halkea. Perääntykää!
Valmistautukaa taisteluun!
- Suojatkaa häntä! - Jousimiehet, liikettä!
Tappakaa hänet!
Jää halkeaa!
Perääntykää!
Tappakaa hänet!
Auttakaa meitä!
Dagonet! Älä kuole!
Kunnia Kristukselle, vaikka Saatana yrittäisi pilkata.
Alecto, hauska nähdä taas.
Loistava voitto!
Nuori Alecto, hauska nähdä sinua. Pääsit tänne!
- Lucan! - Poika, pysähdy!
Urheat ritarit, olette nyt vapaita. Tuokaa paperit tänne.
Vapautuspapereiden ansiosta voitte kulkea vapaasti Rooman valtakunnassa.
Ota ne, Arthur.
Piispa Germanius, isäni 'ystävä'.
Olette nyt vapaita.
Voitte lähteä.
Bors.
Dagonetin.
Tämä ei tee hänestä vapaata miestä.
Hän on jo vapaa.
Hän on kuollut!
Hyvästi ystävä. Olemme pian taas yhdessä.
Hautakumpu ilman miekkaa.
Isäni toive oli, että jos hän kuolee täällä saarella, -
hänet haudattaisiin ritareiden kanssa.
Kuoliko hän taistelussa?
Se on perheen perinne.
Nyt ymmärrän miksi luulet, ettei sinulla ole täällä enää mitään.
Paitsi...
kaikki mitä olette tehneet ritareiden kanssa.
- Sinulla on tekosi. - Teot ovat merkityksettömiä -
ilman mitään suurempaa tarkoitusta.
Olemme käyneet sotaa puolustaaksemme Roomaa, jota ei ole olemassa.
Pitäisikö minua rangaista sen teon perusteella?
Jäit taistelemaan, vaikkei olisi tarvinnut. Tapoit pahoja ihmisiä, vaikka olisit voinut lähteä.
Teitkö sen kaiken ilman mitään syytä?
Pelegius kertoi kerran...
Ettei ole pahempaa kuolemaa, kuin toivon sammuminen.
Sinä ja minä emme ole semmoisia ihmisiä, jotka elävät runoista.
Olemme aikamme siunaamia ja kiroamia.
Ehkä kirous on omaa syytämme, -
ja siunauksemme.
Mitä pelkäät, Arthur?
Pidätkö tästä maasta?
Britannia Rooman käsissä.
Rooma on kuollut!
Tämä paikka, -
tämä maa, sinun kotisi, -
on vapauden viimeinen linnake.
Ja kaiken sen, mikä sinulle on rakasta.
He ovat sinun kansaasi.
Isä.
Olen epäonnistunut.
Menetit vihollisen kunnioituksen.
Tarjoan korvaukseksi henkeäni.
Ei.
Ei poikani.
Raghwold! Sinä olet nyt toiseksi arvokkain mies.
Olet minulle kuin oma poika.
Sitä mitä huomenna tapahtuu, me emme tiedä.
Arthur, tule käymään muurilla.
Ritarit.
Taipaleeni teidän kanssanne loppuu nyt.
Olkoon Jumala kanssanne.
Arthur, tämä ei ole Rooman taistelu.
Tämä ei ole sinun taistelusi.
Kaikki nämä vuodet, jotka olemme tunteneet.
Kaikki kohtaamamme kokemukset ja vuodattamamme veri.
Miksi teimme sen, ellemme vapauden vuoksi?
Nyt kun olemme niin lähellä, viimeinkin se on ulottuvillamme.
- Eikö se merkitse sinulle mitään? - Kysytkö minulta tuota?
Sinä, joka tunnet minut kaikista parhaiten.
Älä sitten tee tätä!
Ainoastaan kuolema odottaa sinua täällä. Pyydän sinua ystävyytemme nimissä.
Ole kerrankin ystävä, äläkä kyseenalaista tekojani.
Ota ansaitsemasi vapautesi ja elä se meidän molempien puolesta. En voi tulla mukaasi.
Nyt tiedän, että kaikki vuodatettu veri ja kaikki surmatut ihmiset on johdattanut minut tähän.
Arturius!
Rooman sotilaat ovat lähteneet muurilta.
- Entä ratsuväki? - Se johtaa saattuetta kauemmaksi linnoituksesta.
He pakenevat etelään häntä koipien välissä.
Vastarintaa ei siis ole?
Vain muutama tusina kyläläisiä.
Teurastamme kansasi. Mielestäni sinun tulisi nähdä se.
Puusta voisi nähdä hyvin.
Kukkulan päällä.
Yksi ritari.
Etkö juuri sanonut heidän lähteneen?
Kuka tuo sitten on? Haamuko?
Yksi mies on vain pieni kärpänen mahtavan armeijasi rinnalla.
Kuka tuo on?
Arthur.
Kuulen nimesi joka puolella tätä hemmetin saarta.
Aina kuiskattuna. Aivan kuten olisit...
Jumala.
Näen pelkkää lihaa ja verta.
Et ole yhtään enempää Jumala, kuin tuo hevosesikaan.
Kerro mitä haluat, Saksi.
Rooma on hylännyt teidät.
Minkä vuoksi taistelet?
Taistelen aatteen vuoksi, jota sinä ja Rooma ette ymmärrä.
Tulitko pyytämään välirauhaa?
Sinun pitäisi olla polvillasi.
Tulin painamaan mieleen kasvosi, jotta löytäisin sinut taistelukentältä.
Suosittelen sinuakin muistamaan minun kasvoni, Saksi.
Seuraavan kerran kuin näet ne, se tulee olemaan viimeinen näkemäsi asia maan päällä.
Viimeinkin tappamisen arvoinen mies.
Valmistele joukot taisteluun.
Menkää taistelumuodostelmaan!
Olet nyt vapaa.
Roomalaisella on suunnitelma.
Lähetä loput jalkaväkesi matkaan.
- Haluatko tappaa sotilaitani? - He ovat minun sotilaita!
Sinä pysyt minun kanssani.
Ritarit, teillä on oikeus vapauteen.
Etsimämme koti ei ole missään kaukaisessa maassa, vaan meissä itsessämme!
Sekä tämän päivän teoissamme.
Jos tämä on meidän kohtalomme, olkoon niin.
Mutta historiassa mainittakoon, että päätimme tehdä näin vapaina miehinä.
Tuolla kukkulan päällä!
Ritarit... ovat hirviöitä.
Raghwold! Varmista vasen sivusta.
Mene hänen mukaansa.
Arthur.
Minun henkeni sinun piti ottaa!
Ei hänen!
Ei koskaan hänen!
Urheat ritarit, olen pettänyt luottamuksenne.
En saanut teitä pois tältä saarelta, -
enkä jakanut uskomustanne.
Kahdensadan vuoden ajan ritarit olivat taistelleet ja kaatuneet vieraan maan vuoksi.
Mutta tuona päivänä kukkulalla -
kaikki taistelivat hengestään tärkeämmän tarkoituksen puolesta.
Vapauden.
Arthur, Guinevere.
Kansamme ovat yhdistyneet.
Kuten tekin.
- Nyt minun täytyy tosiaankin naida äitisi. - Kuka sanoo, että huolisin sinut.
Kuningas Arthur!
Olkoon jokainen mies, nainen ja lapsi todistajana, -
että tästä päivästä lähtien brittiläiset muodostavat yhden kansan.
Arthur!
Arturius!
Entä kaatuneet ritarit?
Heidän kuolemansa ei aiheuttanut ikävää, eikä surua.
Mutta heidän nimensä ja tekonsa elävät ikuisesti. Isältä pojalle, -
äidiltä tyttärelle -
kuningas Arthurin ja hänen ritareidensa legendoissa.
Arvostele tekstitys osoitteessa: